Al pot petit hi ha poca confitura
i al cor trencat la veritat més dura:
mal amagat és mal que no té cura,
la llibertat, la llei que és més segura,
la veritat, bandera que no es jura,
i el paradís, un bon plat de verdura.
Tornar a treure el cabàs de les joguines de l'armari i començar a imaginar un altre món amb els cliks.
![](http://4.bp.blogspot.com/_QFIZHNw95RI/TMwBvKa1K9I/AAAAAAAAAno/rOpaOM5iNy0/S748/clikscap%C3%A7alera.jpg)
dissabte, 28 de maig del 2011
dijous, 26 de maig del 2011
dilluns, 9 de maig del 2011
Sofres
Com un “bestseller” vas arribar,
amb lluentor de tapes arteroses.
L’explosió de la metxa
que consumeix ràpid,
l’oxigen alliberador.
Quan va viure Molière?
Després del fingit fuet de patum,
pólvora buida, imitació xinesa.
Et queda “el clàssic”,
de metxa lenta, mai tenallada,
que és llum ignífuga,
car és lenta i escalfa.
recomanació
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj9xPAwqgRyQbkrOsIaOJqJzEUJRmdBKyqApk-NawNJIDu1oxLeMYqVS-asompcubCv45vGEn8lahWTE4RkIuiHxbXErK9Sx4sctQR0656IyI2wglsVMujlXGuKv0vBxzSRH_jCduVd1Uo/s320/misantrop_med.jpg)
La gran comèdia clàssica sobre la hipocresia humana
El misantrop és una de les peces més brillants de Molière, i el seu protagonista excel·leix entre tots els arquetips humans que poblen la literatura dramàtica universal.
Alceste és un home tocat per una aversió profunda a tot allò que respira i es mou al seu voltant, però té la virtut de resistir-se a qualsevol interpretació unívoca: si d’una banda és difícil que no simpatitzem amb la seva crítica hilarant i implacable de la hipocresia, la mediocritat i la petulància que l’envolten, de l’altra també costa passar per alt les seves febleses i contradiccions, la seva condició de botxí i de víctima al mateix temps. Sorprèn comprovar com, tot i haver estat escrita al segle XVII, El misantrop no ha perdut vigència. D’alguna manera, la societat continua oferint motius de sàtira i ridiculització que encaixen perfectament amb la divertida peça de Molière.
És, precisament, amb la voluntat decidida de subratllar-ne la vigència i la modernitat que Georges Lavaudant ha revisat aquest clàssic universal, i ho fa amb un text traduït, a la Sala Gran del TNC i amb un equip de pesos pesants de l’escena catalana actual.
dijous, 5 de maig del 2011
dimecres, 4 de maig del 2011
diumenge, 1 de maig del 2011
Presentació del nou CD d'Antònia Font
Després dels tres concerts de presentació a Barcelona, aquí tenim un dels millors temes de l'album "Lamparetes" d'Antònia Font.
Subscriure's a:
Missatges (Atom)